mindent szét tudnak barmolni. anyukám múltkor kajak lefilmezte hogy meghülyült a gép, magától mennek a nézőkében a képek meg tuti vírus. aztán küldte a vidit én meg látom a vidiben, hogy ott a tányér a space-n. szóval a digitális inkompatibiltás ellen nem véd.
a másikhoz: úgy gondolom, hogy tanulságos azokat is olvasgatni, akiknek x meg y frissítés bedöntötte az életét. ez az a kategória, amikor az ember nem gondolja komolyan illetve át alaposan, aztán pillázik, hogy oda a jóság. a legelső dolgom volt végiggondolni mire is lesz szükségem, mielőtt elindítom a telepítőt. a válasz fájdalmasan triviális: mentésre.
ez egy ismeretlen rendszer, aminek lelkes amatőrként ismeretlen kimenetelű, de erőteljes kalapácsütésekkel állunk neki. a legfontosabb, hogy az a kevés, ami van az bármikor reprodukálható legyen. amíg nem gyalultam le és üres, új lemezre sikeresen vissza az egyébként műkődő rendszert, addig egy nihilben éreztem magam, ami azért közel áll az igazsághoz.
lássuk be, hogy nem a linux hibázik, amikor akármilyen változtatás után nem vagyunk képesek visszaállni egy működő verzióra (ebbe beletartozik a frissítés is). és persze biztos a frissítés rakott tönkre valamit, de 90+ % az esélye, hogy a frissítés már valami váratlan dologgal (korábbi kalapácsütés során elhajlott csavar) találkozott.
ha őszinték vagyunk megint magunkhoz (azért merem ezt, mert én is lelkes amatőr vagyok), akkor nekünk nemigen szabadna ezt piszkálni. vagy legalábbis meglepődni nem kell, ha szétszedtük és nem tudjuk újból összerakni.
persze az upgrade az még inkább. azt meg már wines rutinból sejteni kell az embernek, hogy az upgrade egy clean installnál 50-szer nagyobb eséllyel fog összedönteni még egy teljesen kímélt rendszert is. nem upgradelünk, mert szívás. de ez nem mai lecke, hanem még mittomén 95 --> 98 tematika.
[ Szerkesztve ]