"Az már más kérdés, hogy engem állítólag nem véletlenül más városban kereszteltek meg, mint ahol éltünk."
Magam tettem "eksüt" a keresztelőmön, nem a keresztszülő mondta a "nevemben". Szigorúan '89 után. Az sem igazán szülői, hanem papi akaratra történt, mivel a csordaszellem okán (és nem szülői beíratás után) megkereszteletlenül jártam hittanra (nem egy évet...). Mondjuk kezdetben az összes itteni felekezetére jártam, (református, g. katolikus, r. katolikus), eleinte arra se tudtam válaszolni, családilag hová kellene tartoznom.
Sőt... Az egyik pap (ahová tényleg tartoztam - akkor már tudtam) bevett az énekkarba (jött valami püspök, neki kellett "produkálni"). Akkor sem voltam egy Pavarotti, de viselkedni tudtam, talán azért vett be (és a késői kereszteléssel, "önkéntességgel", picit amolyan kivételezett voltam nála)... A nagyobb próbák szombatonként lettek volna. No, annyi családi kirándulásunk sem volt zsinórban, mint akkor, pedig akkor már kevéssel elmúlt '89...
Ui.: A névadói keresztanyám a járási párttitkár felesége volt... Faterom is felső vezető volt a tsz.-ben, (+a legmagasabb a helyi kisz-ben) stb... Tehát voltak érdekes "körülmények"
[ Szerkesztve ]